Асен Разцветников
Лежа. А изгарят нивите…

chitanka.info

Лежа. А изгарят нивите

под тия простори стъклени

и люшкат си тежко гривите,

и ронят червени въглени.

А вятъра тук от съмнало

низ друма юзди размятал е —

с юзди и звънчета звъннали

пред портите тропа вятъра.

И слънцето, майко, слънцето,

и слънцето бий в прозореца —

ах, как да надникна мъничко

през тил стъкла притворени!

Въз мойта десница легнала,

невярната болест гали ме,

очите й — щерни ледени,

устата й — рана алена.

Пронизват ме стръвни свредели,

безкрай ми тежат клепачите —

на гръд като обръч сребърен

змия ме пристяга, майчице.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.